Jönsson, Mårten
Född
1871-06-02
i No 1, Ryet, Huaröd (L)
[1] .
Död 1960-10-03 i 76:40, Sönnarslöv, Östra Sönnarslöv (L) [2] . |
![]() |
Mårten Jönsson.
Född 1871-06-02 i No 1, Ryet, Huaröd (L) [1] . Död 1960-10-03 i 76:40, Sönnarslöv, Östra Sönnarslöv (L) [2] . |
F
Jöns Mårtensson.
Född 1838-03-24 i Fränninge (M). Död 1919-02-18 i No 1, Ryet, Huaröd (L) [3] . |
FF
Mårten Jönsson.
Född 1814-04-14 i Vallarum, Fränninge (M) [1] . Död 1855-07-25 i No 12, Vallarum, Fränninge (M) [1] . |
FFF
Jöns Walt.
Född 1794-07-29 i Vallarum, Fränninge (M) [1] . Död 1862-02-17 i No 13 (Holmahuset), Vallarum, Fränninge (M) [1] . |
|
FFFM
Annika Tuvesdotter.
Född 1765 i Ahlestad, Östra Kärrstorp (M) [1] . |
||||
FFM
Elna Jönsdotter.
Född 1784-10-09 i Lövestad (M) [1] . Död 1847-10-01 i No 13 (Holmahuset), Vallarum, Fränninge (M) [1] . |
FFMF
Jöns Olsson.
Född 1758-07-14 i Lövestad (M) [4] . |
|||
FFMM
Kerstina Persdotter.
Död 1810-04-06 i Lövestad (M) [5] . |
||||
FM
Bengta Jönsdotter.
Född 1807-04-06 i Brandstad (M) [1] . Död 1853-11-16 i No 12, Vallarum, Fränninge (M) [1] . |
FMF
Jöns Hansson.
Född 1772-01-01 i Röddinge (M) [1] . Död 1838-07-13 i Brandstad, Brandstad (M) [6] . |
FMFF
Hans Christensson.
Född 1737-02-06 i Näsby, Tolånga (M) [4] . |
||
FMFM
Karna Henriksdotter.
Född beräknat 1748 [4] . |
||||
FMM
Dorothea Hansdotter.
Född 1772-05-14 i Brandstad (M) [5] . Död 1819-05-02 i Skoghuset, Brandstad (M) [5] . |
FMMF
Hans Henriksson.
Född 1731-02-02 i Araskoga, Brandstad (M) [4] . Död 1807-03-02 i Araskoga, Brandstad (M) [6] . |
|||
FMMM
Bengta Nilsdotter.
Född 1736-01-22 i Klamby, Brandstad (M) [5] . Död 1795-04-11 i Araskoga, Brandstad (M) [6] . |
||||
M
Elna Nilsdotter Mårtensson.
Född 1840-04-19 i Everödsgård, Tryde (L) [7] . Död 1920-10-31 i No 1, Ryet, Huaröd (L) [3] . |
MF
Nils Svensson.
Född 1788-03-05 i Benestad (L) [8] . Död 1842-06-16 i No 10, Everöd, Tryde (L) [1] . |
MFF
Sven Hansson.
Född 1739. Död 1794-02-05 i Benestad (L) [9] . |
||
MFM
Anna Persdotter.
Född 1754. |
||||
MM
Kerstina Månsdotter.
Född 1806-04-03 i Sövde (M) [8] . Död 1873-03-21 i No 10, Everöd, Tryde (L) [1] . |
MMF
Måns Larsson.
|
|||
MMM
Karna Johansdotter.
|
||||
![]() |
Med sin fru, Anna. |
![]() |
Med bland andra sin fru, Anna. |
År 1911 blev Jönsson Sönnarslövsbo. Då flyttade han med familjen till Toarödshus, ett arrendeställe under Maltesholm. "Och det var en snäll greve", betonar 80-åringen, härmed åsyftande framlidne greve Jacob De la Gardie. Nedskrivaren av dessa rader kan ävenledes betyga, att arrendatorn av Toarödshus var en mycket hygglig man. Naturen uppe i skogen, jord och djur älskade han, och det gick den präktiga familjen väl i händerna. 1936 lämnade Mårten Jönsson jordbruket och flyttade till dottern Anna, gift med skogsarbetaren Anders Aug. Olsson, Sönnarslöv. Följande år miste han sin maka. Då hans son, skräddaremästaren Per Mårtensson, 1946 i Sönnarslöv byggde egen villa, flyttade han, jämte sonen Edvard, dit. "Och alla är snälla mot mig, och jag har det så bra, så bra", säger Mårten Jönsson, med ett leende, som mer än alla ord vittnar om en lycklig ålderdom. Trots allt slit och släp, all möda och alla bekymmer för bröd och framtid, som varit dagliga problem under verksamma år, har 80-åringens förnöjsamma sinne aldrig svikit. Hans livs melodi har icke bara varit svett och spända muskler och plogbillens skärande gnissel i åkerlapparnas stenar, utan även fågelsång, blå himmel och glädje i hjärtat. Och där glädjens flagga alltid svajar i topp, där går allt i livet bra, och där blir också solnedgångens år fyllda av frid och ro." /Edvin Lagerholm (Siri Mårtenssons tidningsartikel i samband med Mårtens 80-årsdag)
Abullaberga
Huset köptes på ofri grund och jord arrenderades. På torpet i Abullaberga fick man besök av "tattare" som ville övernatta, vilket Mårten motsatte sig. Det slutade med att han sköt med saltskott efter dem. Sedan dess hade han en hagelpatron laddad med grovkornigt salt för att avskräcka ovälkomna gäster. Familjens valp blev en gång överfallen av "tattarnas" hund. Valpen klarade sig och blev stor. Då kom han ihåg överfallet och bet ihjäl "tattarhunden". Man fick själv vara polis och freda sig. Läkare och medicin
Inte heller hade man råd att söka Dr Alling i Tollarp eller köpa någon medicin. Herman fick ett sår på ena benet, som förorsakade blodförgiftning. Han dog 7 år gammal, men skulle troligen ha kunnat räddats av doktorn. Vid denna tid stod kloka gummor och gubbar för den medicinska vården. Av dessa kan nämnas Gravakarna, Schevragubben, Åsumsgubben och Beinta. Behandlingen var dels traditionell folkmedicin men oftast även ren vidskeplighet. T.ex.vid B-vitaminbrist rakitis eller engelska sjukan skulle man dra barnen under en rot i skogen. Vårtor skulle gnidas med en fläsksvål, som sedan skulle kastas på ett visst ställe. Till Toarödshus Torpet i Abullaberga var magert och kunde ej i längden försörja den stora familjen. År 1911 övertog Mårten och Anna Toarödshus. Det var ett arrende-torp på 10-15 tunnland under Maltesholms gods ägt av greve Jakob de la Gardie. Bland namnen på åkrarna kan nämnas långåkern, kungsskogsåkern och kärret. Torpet låg vid denna tid ganska avsides i ett skogigt område. Tidigare hade det funnits mindre med skog men mer betesmark, småodlingaroch backstugor i området. Treårige sonen Ville var med på flyttlasset till Toarödshus. Han minns att man körde från Huaröds-vägen förbi Skrivarebögerna. Då skrek hans farbroder Per "Vänd, Maurten vänd !" Per trodde man kört fel och kommit långt ut i ödemarken. I nedre Toarödshus strax invid bodde Nils Olsson. Annars var det cirka en km till närmaste grannfamiljer i Korrehultet och Getahuset. Nordväst om Toarödshus låg öppna fåladsmarker (gemensamma betesmarker för tamdjur), där bönderna från bl.a.Åsum och Åsumtorp hade betesdjur under somrarna. Dessa marker köptes av Maltesholm i början på 1950-talet och blevdå skogsplanterade och försedda med väg. Ström drogs aldrig in i Toarödshus.
Skolgång Barnen gick i skola i Östra Sönnerslöv. Ville tyckte att skolvägen var en hel mil lång. Fågelvägen är det 4,5 km och höjdskillnaden är c: 150 meter. Skolvägen gick rakt ner genom skogen förbi Kurrehultet och Sjön. Vintertid hände det att Mårten plogade. Värst var det vid blötsnö, då snön klumpade under träskorna, så man fick knabba av klumparna mot trädstammarna längs stigen .. Det är svårt att tänka sig 6-7 -åriga barn vandra till skolan under dessa förhållanden. När våren kom gömde man träskorna en bit hemifrån och sprang barfota tillskolan. Anna har berättat att hon ej deltog i syslöjden på vintern. Detta fOr att hon skulle kunna få sällskap med sina bröder, då de gick hem i mörkret genom skogen. Att ensam möta en älg i skogen i mörkret var ju kusligt.
Livets nödtorft
Hårt arbete och stort födgeni måste ha krävts för att klara en så stor familj på ett torp i
skogen. Kontantinkomsten var liten och man levde på självhushåll. Man hade två hästar (Pelle
och Dali, som fick föl), sju kor och ett antal får, gäss och höns. En häst kostade då tre till
fyrahundra kronor, vilket motsvarade fyra till fem årslöner. På grund av det långa avståndet till
mejeriet kunde man inte sälja mjölken. Den användes därför till att göra smör och ost och
restprodukterna gick till kalv och grisuppfödning. Den varma mjölken kördes genom en
handdriven separator. Man fick då grädde och skummjölk. Grädden omvandlades till smör i
en kärna som drogs med vev. Barnen fick ta med smör, ost och ägg när de gick till skolan.
Produkterna lämnades in i affären, där man köpte förnödenheter man inte kunde producera
hemma.
På vintern kunde det ibland bli så kallt i ladugården att man fick ta in de minsta griskultingarna
till spisvärmen i köket. Man slaktade en gris två gånger om året och åt saltat och rökt griskött.
Ingen svält rådde och man hade alltid fläsk. Höns och gäss gav färskmat, som även höken och
räven tyckte om. Edvard grävde en damm till gässen.
Fåren klipptes och ullen tvättades och kardades. Anna och döttrarna spann garn för vävning
och stickning. Av vadmallstyget sydde man varma menjämilirt med våra moderna tyger föga
slittåliga kläder. Strumpstoppning, lagning och lappning var ett drygt arbete för mor och barn.
Själv fick jag som barn ett par mycket stickliga långa ullstrumpor. Gunhild Holmberg anställdes
som piga när de båda döttrarna flyttat hemifrån.
Penninginkomster
Mårten arbetade i skogen med hästarna och skaffade sig kontantinkomster till arrendet. Han
var även mycket händig och tillverkade potatisplockningskorgar av enebuskar, kvastar av
björkris och träskor av alträ. För att inte träskorna skulle skava på ovansidan av fötterna satte
han dit pudor. Dessa var gjorda av läder och stoppade med svinhår. Barnen fick gå i träskor
under hela skoltiden. Först när de började tjäna egna pengar fick de råd att köpa läderskor.
Amanda köpte konfirmationsskor till Ville.
Folktro
Mårten var intresserad av naturen och han försökte hålla efter skatorna till skydd för
småfåglarna. Anna tyckte inte om att han sköt skator och sa att det bringade otur. En ko dog vid
kalvningen. Anna skyllde på Mårten för att han skjutit skator. Vidskepelsen var stor.
Barnarbete och lek
Med tiden växte barnen upp och fick tidigt delta i arbetet, vilket var en nödvändighet för
familjens existens. Vid ett tillfälle klagade barnen på den svåra hettan i värmeböljan under
höskörden. Då sa Mårten: Klaga inte, tänk på den fruktansvärda kylan i vintras, när vi körde
ved i skogen. Tiden för lek var sparsam, men var finns barn utan lek. Man rullade t.ex."tynge"
nerför en backe. Ville åkte en gång kana ner i gödselstan. Han fick en fysisk uppsträckning av
sin far. Detta är det enda tillfälle fadern gick handgripligen tillväga mot sonen. Leksaker
tillverkades av träbitar som blev över från Mårtens snickeriarbeten.
Ungdom och nöje
Efterhand som barnen gått ut skolan började de arbeta antingen hemma eller hos andra. Ville
började som vaitepaug (vaktpojke ) till Anders Månssons. Han hade då nära till
konfirmationsläsningen. Edvard var hemma och arbetade och man hade då tre hästar.
Ungdomarna roade sig och tog ut på dans vid Killan i Gräsma. Man gick vanligen och
kunde därför inte besöka avlägsna dansställe. Cyklar med karbidlyse började efterhand att
komma i bruk. De var dyra och endast överkomliga för ungdomar med god inkomst. Mårten
lärde sig cykla först i 70-årsåldern.
Toarödshus efter Mårten
År 1936 efter 25 år i Toarödshus bröt Mårten och Anna upp, då de var 65 och 67 år gamla.
Sonen Ville övertog Toarödshus på ett tioårskontrakt. Han brukade även Getahuset och en
åker på Toarödsvånga. Ville lämnade torpet 1942, då han inte ville att hans barn skulle ha lika
lång skolväg som han själv haft. Efter ytterligare en arrendator ställdes Toarödshus öde för att
i mitten av 50-talet rivas och skogsplanteras. Kärråkern blev uppdämd till en sjö och vägen från
Huarödsvägen satt under vatten.
Hos dottern Anna
Efter överlåtelsen flyttade Mårten, hustrun Anna och Edvard till en lägenhet på dottern Anna
Olssons småbruk. Han hjälpte till med lantbruket och djuren. Mårten byggde för egen hand
även en egen verkstad med eldstad. Här tillverkade han karar (korgar av enebuskar) och
limar(kvastar av björkris), som han sålde till lantbrukare Hans modell av 100-literskorgar var
låga så att de inte skulle välta omkull. Han var mycket händig och som son till Anna och
Anders Olsson fick jag lära mig mycket av honom. Nils Mårtensson och jag besökte
Toarödshus då det stod öde. Nils visade då ett smart dörrlås som Mårten egenhändigt
tillverkat. Nils kommenterade uppfinningen med orden "Nöden är uppfinningarnas moder".
Mårtens moraliska, känslomässiga och ekonomiska fostran av mig har satt djupa spår. Hustrun
Anna minns jag ej, då hon hastigt avled i en hjärtattack 1937.
Hos sönerna Per och Edvard
År 1947 byggde Mårten, Edvard och Per gemensamt ett modernt tvåfamiljshus. Han närmade
sig nu 80-årsåldern men var fortfarande aktiv. Han rev Kurrehultet och använde byggmaterialet
till uthus och verkstad vid den nya bostaden. Under rivningen fick han en vägg över
sig och bröt en del revben. Hälsan var annars god med undantag aven smärre hjärtattack och
muskelvärk som han botade med egenhändigt tillverkad salva och plåster. Som stimulansia
använde han snus i näsan. Snuset förvarades på en salubrinflaska. Mårten gick sammanlagt cirka
ett år i skola. Han läste dock mycket på äldre dar, och plöjde igenom det mesta på biblioteket.
Ålderns höst
Mårtens liv ändades i oktober 1960 nära 90 år gammal. Han hade då en tid varit sjuk i cancer,
som startat från ett födelsemärke på bröstet. Han vårdades av sin svärdotter Ulla och en tid på
onkologiska kliniken i Lund. Jag besökte honom där, då jag vid denna tid läste i Lund. Vi
pratade om gamla och nya tider. Mårten kom från barnaåren väl ihåg Bismark och Garibaldi.
Den förstnämnde ogillade han men den andre var en bra karl. Han tyckte det var konstigt att
man förstört god åkermark med att bygga motorvägen Malmö-Lund och att man nu odlade det
svåra ogräset agerkaul(i verkligheten raps som han skämtsamt benämnde åkersenap). Mårten
som alltid varit lugn, humoristisk, snäll och vänlig bar sin sjukdom med stort tålamod. Någon
vecka före hans bortgång besökte jag honom och talade om att min fru låg på BB och väntade
vårt första barn. Mårtens kommentar var då. Då går du nu på gåsabacken. Det har jag gjort
många, många gånger.( barnmorskan körde ut männen på gåsabacken när barnen föddes) Så
gick morfar bort och ny generation föddes. (Karl-Åke Olsson)
![]() |
![]() |
Mårten med alla barnen 1958. |
Gift
1893-07-15
i Huaröd (L)
[1] .
Född
1869-01-24
i No 1, Abullaberga, Huaröd (L)
[1] .
|
Personregister Efternamnsregister Ortsregister
Tillbaka till startsidan Framställd 2024-05-20 med hjälp av Disgen version 2018.